80 VUOTTA MYÖHEMMIN
Siinä se on.
Jotakuinkin sellaisena kuin muistinkin.
Viime kerralla olin teitä nuorempi.
Se on... iso.
Eli saan pitää isompia lemmikkejä?
Ota vaikka lehmä. Koko parvi.
Lauma.
Se myös. Mitä sanot, Jared?
Jared?
Sitten mentiin.
Ei hätää, herra Tibbs.
Yäk, haisee vanhukselle.
Se oli havainto, ei kritiikkiä.
Ymmärrän, että olet vihainen muutosta.
Mitä luulet mykkäkoululla saavuttavasi?
Myönnä edes, että näin et luvannut kiukkuasi käsitellä.
Nyökkää päällä.
Räpäytä kahdesti.
Ei mitään.
Ottakaa Simonin kanssa omat tavaranne.
Odottakaa, kunnes löydän sähköpääkytkimen.
Selvä, äiti.
Nyt ulos autosta. - Et ole äitini, Mallory.
Olen pahempi, koska äiti ei kurita.
Ja hän on ulkona! Kiitos.
Lopeta! Et saa käyttäytyä kuin ääliö.
Teen, mitä huvittaa. - Etkä tee.
Äiti tahtoo, että muutto onnistuu.
Simon, auta. - Olen rauhan mies.
Luulet tietäväsi kaiken.
Tiedän juttuja, joita sinä et. - Kuten?
Ei mitään.
Kiitti kun puolustit. - En harrasta riitelyä.
Mitä teet? - Puran laukut.
Tämähän on tilapäistä. Isä hakee meidät huomenna pois.
Entäs äiti? - Pitäköön Malloryn.
Ei me voida jäädä tänne. Aika on ajanut tämän mörskän ohi.
Ja täällä... - Haisee vanhukselle, tiedän.
Suolaa. Ikkunalla on suolaa.
Kaikilla ikkunoilla on.
Täti on kai laittanut.
Onko tuo se kaheli miehineen? - Ei.
Vaan isoisosetämme Arthur Spiderwick.
Pikkutyttö on se kaheli. Siis... Lucinda-täti. Arthurin tytär.
Hän asui täällä, kunnes hänet vietiin...
Hullujenhuoneelle.
Niin.
Miksi? - Hän väitti, että isä siepattiin.
Kuka muka?
Keijukaiset.
Joopa.
Ja kaheli täti juuttui tänne kuin tauti.
Mutta minä en. Etkä sinä.
Piste.
Onko avaimiani näkynyt? Jätin ne tähän.
Ei.
Lucinda-täti taisi pitää hunajasta.
Ja tomaattikastikkeesta.
Missä miekkailumitalini on?
Sänkysi päässä. - Ei ole.
Etsi sitten sänky. - En tarkoittanut sitä.
Olen sinulle ilmaa, kunnes palautat sen.
Lupaatko?
Ei kai hän voi sitä ilmalle palauttaa?
Kiitti, Spock. Federaation ylpeys. - Jared, anna se takaisin.
En vienyt sitä.
Valepukki! - Riita.
Hiljaa!
Ei ruveta tähän.
Uusi paikkakunta, uusi talo, uusi työ.
Uusi elämä.
Ei langeta vanhoihin kaavoihin.
Talo ei ole täydellinen. Mutta homma toimii, -
jos vain haluamme.
Hyvä on, äiti.
Hiljaa!
Faija.
Päästiin perille.
Mitä tuo ääni on?
Tai en tahdokaan tietää.
Menen etsimään mitalia.
Minä autan.
Mitä?
Isäsi soittaa.
Moi, faija. - Terve.
Mitenkäs Addamsin kartano?
Loistava. Jos tykkää kummitustaloista keskellä korpea.
Älä viitsi. - Ei täällä ole mitään.
Näet sitten. - Kuule, tuota...
Tulethan huomenna? - Ehkä, yritän.
Ehkä? - Tulen kyllä, meidän pitää puhua.
En vain ehkä pääse huomenna.
Ymmärrän. - Hyvä.
Yritäthän? - Ilman muuta. Tavataan pian.
Nähdään, poika. - Hei, isä.
Mitä sanoit hänelle?
Teeskentele edes, että tahdot hänen tapaavan meitä.
Jared Grace, pane luuta pois!
Seinän välistä kuului jotain. - Heti!
Lupasit lopettaa suutuspäissäsi hakkaamisen.
Ja minä lupasin lopettaa huutamisen. Älä kuormita minua.
Me siivotaan jäljet. Mene sinä nukkumaan.
Hyvä, nuija. - Hiljaa.
Joku liikkuu seinän välissä. - Varmaan orava. Ne on täällä yleisiä.
Tai sitten vain rotta.
Ei enempää reikiä seinään.
Kiva, minä saan syyt.
Katsokaa.
Tällaisella lähetettiin safkaa yläkertaan.
Äidin avaimet.
Ja mitalini!
Epäiletkö yhä minua?
Joo! Piilotin mitalisi sinne ja rappasin seinän umpeen.
Aina syy on kuitenkin loppujen lopuksi sinun.
Nyt siivoat. - Sanoit, että me siivotaan.
Me tarkoittaa sinä.
Etkö tahdo tietää, minne se menee? - En oikeastaan.
VAROITUS!
JARED GRACE, POISTU TÄÄLTÄ
Simon!
Simon, herää!
Kävin ylhäällä. Siellä on salainen huone.
Kirjoituspöytä ja kirstu. Löysin tämän kirjan.
Jokin oli siellä! - Oravako?
Ei, tai sitten orava osaa kirjoittaa.
Se kirjoitti pölyyn: "Jared Grace, poistu täältä."
Vau, tosi... mahdotonta.
Kello on paljon.
Käy nukkumaan.
VAROITUS!
Älä vaan uskalla tätä kirjaa lukea,
tai panet peliin henkesi, käy sulle vielä kehnosti.
ARTHUR SPIDERWICKIN LUONTO-OPAS
IHMEELLINEN MAAILMA YMPÄRILLÄMME
Miten pääsitte ulos?
Parahin lukija, -
pitelet kädessäsi erään elämäntyön huipentumaa.
Pian näet minun laillani, että ympärillämme elää upeita olentoja, -
jotka kätkeytyvät taikaverhon taakse.
Kirja kuvaa ne välineet ja menetelmät, -
joilla voi raottaa näkymättömän verhoa.
Mutta varoitan: Salaisuudet ovat säilyneet ikiajoista asti -
ja niiden tahdotaan pysyvän salassa vastakin.
Olennot ovat kerrassaan hämmästyttäviä -
mutta eivät tahdo tulla nähdyiksi.
Ajan myötä olen saavuttanut niiden luottamuksen.
Joitain voin ilokseni kutsua nyt ystävikseni.
Muutamia harvoja sietää silti pelätä.
Valtakunnan pimeät voimat palvelevat hirviötä -
nimeltä Mulgarat.
Salaisuudet ovat väkevämpiä kuin edes minä osasin kuvitella.
Haltijamaan tiedot on ensi kertaa koottu yhteen.
Pyydän siis, käytä tätä tietoa viisaasti.
Mulgarat janoaa sitä nimittäin itselleen.
Jos hän saa sen, hän ryhtyy hirmuisiin tekoihin.
SUOJAKEHÄ
Hän osaa vaihtaa muotoa, joten ole valppaana.
Pelkäänpä pahoin, että mitä enemmän opin, -
sitä suurempaan vaaraan läheiseni asetan.
Ole siis varuillasi. Pyydän, ole varuillasi.
Äiti!
Mitä nyt? - Apua!
Mitä sinulle on tapahtunut?
Pysy paikoillasi. - Leikkaa ne poikki!
Rauhoitu. - Äiti!
Irrota minut.
Hae sakset. Menköön hiukset.
Mitä tapahtui? - Jared pilasi hiukseni.
Tällä kertaa menit liian pitkälle. - En minä sitä tehnyt.
Istuin kaksi tuntia vaatearkussa lukemassa.
Varmaan!
Kysy Simonilta.
Siellä hän oli.
Haltijakirja...
Leikkaa minut irti.
Ei ole kivaa.
Autan sinua sitten pyydystämään murmelin.
Minun täytyy treenata.
Simon!
Epistä! Tuo häiritsi minua.
Mitä tarkoittaa "lepyttää"? - No... tyynnyttää, huojentaa.
Selkokielellä. - Mielistellä.
Sitäkö yrität? Et saa anteeksi.
En minä edes tehnyt sitä. Vaan tämä.
Kotitonttu tahtoo, että lähdemme pois.
Uskomatonta.
Osaat lukea!
Talossa on muitakin.
Spiderwick tiesi niistä ja kirjoitti oppaan.
Hetkinen, ketä piti lepyttää? Tonttuako? - Ei, vaan ronttua.
On siis tonttu ja ronttu?
Tontusta tulee suuttuessa ronttu. Mallory rikkoi sen pesän.
Se tykkää hunajasta. Siksi sitä on niin paljon.
Älä kuuntele häntä.
Mennään syömään.
Hei!
Huhuu?
Anteeksi että rikoin kotisi. Tein uuden.
Ja toin sinulle hunajaa.
Luin, että pidät siitä.
Toivottavasti.
Toivon, että se lepyttää sinua.
Odotan täällä.
Toivon todella, että olet olemassa.
Hei...
Voi voi voi, kylläpäs onkin...
...makoisaa hunajaa.
Ota lisää hunajaa.
En saisi... No, jos vaadit.
Onpas hyvää.
Missä olet? Miksen näe sinua?
Nyt näy ei, nyt näkyy. Vain jos tahdomme näyttäytyy.
Me? Kaikki Spiderwickin mainitsemat oliotko?
Kirja! Jestas!
Anteeksi, isäntä. Minä epäonnistuin.
Ohje oli helppo: Varjele kirjaa.
Niin tein. Kätkin, panin pakettiin ja telkesin sen kirstuun.
Mutta sinä etsit ja satuit sen löytämään.
Ja varastit sen kirstusta!
Typerä poika!
Oletko sokea? Panin siihen varoituksen.
Etkö osaa lukea? Miksi muka niitä laitan?
Anteeksi. Ota lisää hunajaa.
En mene tuohon lankaan.
Onpas hyvää.
Ja minun pitäisi hillitä vihaani.
"Suojele opasta, ettei kukaan anasta."
Kuka käski suojella sitä?
Mitä sanoin? - Suojele opasta...
Helppo homma. Varjele vain kirjaa.
Arthur Spiderwick. Hän siis pyysi suojelemaan sitä.
Käskin hänen tuhota sen.
Hän halusi suojella sen kehän sisään, turvaan hirviöltä.
Tarkoitatko Mulgaratia?
Ja nyt pojannulikka pilasi kaiken.
Kehäsen pienoisen, nulkki rikkoi sen.
Hetkinen. Mikä kehä?
No niin.
Olen lukenut suojakehästä. Se suojaa taloa ja siis kirjaa.
Turvassa kehässä.
Keneltä? En näe ketään.
Tibbsy, tule tänne.
Ruoka-aika, herra Tibbs?
Mitä teit Simonin kissalle?
Eivät ne kissaa halua, vaan kirjan.
Mitä siellä on?
Mörköpeikkoja! Ne ovat täällä.
Koska sinä nappasit kirjan ja heiluttelit sitä niille, nulkki.
Simon!
Katso nyt, minkä sotkun sait aikaan.
Ne vievät Simonin! Mitä ihmettä?
Katso tämän kiven läpi!
Mitä pahusta?
Ei!
Jätä kirja tai me kuolemme. - Tarvitsen sen.
Kirjan täytyy pysyä kehän sisällä.
Äiti!
Missä äiti on? - Töissä. Minä määrään.
Minne menet?
Psyko.
Apua!
Mitä te teette? Apua!
Apua!
Mulle, mulle.
Mulle koipi! Koipi!
Ei ole koipi!
Tämä on koipi. Typerykset.
Voi luoja...
Simon.
Liikkumatta!
Nosta hitaasti jalkaasi.
Hyvää, hyvää. Ei sinne. Ne näkevät. Paitsi jos...
Sinun puolellasi.
Sitten paiskataan kättä liitollemme.
Mitä? Se on hyvää.
Kuka olet? - Hoksnokka.
Tarkoitukseni on tuhota Mulgarat, joka surmasi perheeni.
Voitko auttaa pelastamaan veljeni?
Tietty. Ajattelin ehdottaa sitä, kunhan päästät minut häkistä.
Vapauta minut! - Selvä.
Avaa se. Hyvä.
Mene taakseni ja ole hiljaa.
Tehdään näin. Etsin tuolta piilon ja kiinnitän heidän huomionsa.
Sitten sinä surmaat pedon veitselläsi. Hyvä suunnitelma, tosi fiksu.
Minkä pedon?
Mulgaratin tietysti!
Tahdon vain pelastaa veljeni. - Taas se veli.
Jos me tapetaan ne, pelastaminen käy helpommin.
Kivi pois. Peikko pitää kuristaa kahdella kädellä.
Miten näen ilman...
Napakymppi!
Annoin näkemisen lahjan. Vain hörköpeikko voi antaa sen.
Ällöä!
Ei kestä. Sitten menoksi.
Simon! - Jared.
Voi taivas!
Mistä on kyse? Auta minut pois.
Hetkinen.
Leikkaan häkin auki.
Jared! - Piiloon!
Mulgarat...
Mitä ne tekevät? - Kutsuvat Mulgaratia.
Onko tuo Mulgarat?
Tuosta vanhuksestako kaikki vauhkoavat?
Älä anna ulkomuodon hämätä. Juuri sitä hän tahtoo.
Suo anteeksi.
Pyysin ystäviäni kutsumaan sinut neuvonpitoon.
He innostuivat hieman liikaa.
Tyypillistä mörköpeikoille.
Pyydän anteeksi.
Mitä tahdot minusta?
En sinusta, vaan sinulta.
Arthur Spiderwickin luonto-oppaan.
Tiedän, että löysit sen.
Sitten voit palata rauhassa takaisin.
Anna vain se kirja.
Minulla ei ole sitä.
Ei ole. Katso vaikka.
Tutkikaa hänet!
Jos Mulgarat saa tietää kirjan salat, hän voi tappaa meidät kaikki.
Ihmishahmossa hän on heikko. Isketään. Kuolema hirviölle!
Lintu!
Herkkua. Tules takaisin.
Palaan pian. Tapa hänet joutessasi.
Vauhtia!
Tutkikaa taskut.
Taskut!
Nämä ovat taskut, typerys!
Herra, muuta ei löytynyt.
Onko kirja heillä?
Ei.
Mutta tiedän, missä se on. Lupaan käydä hakemassa sen.
Luotan sinuun.
Jos tuot kirjan, elämäsi jatkuu entisellään.
Jos taas et, -
täytyy kai hankkia kirja joltain toiselta.
Mene.
Juokse matkoihisi.
Mulgarat... Mulgarat...
Tuotit pettymyksen.
Kahdella ihmispojalla on sama naama.
On Jared ja ei-Jared, toimme väärän.
Etsi sitten Jared, hanki kirja ja tapa heidät kaikki!
Liikkeelle!
Tyhmä, tyhmä!
Ne meinasivat tappaa minut kirjasi takia.
Ne ovat perässä. - En kestä enää.
Haetaan se niille. - Kirja on repussani.
Anna se niille. - Ne tappavat meidät silti.
Sitten pitää...
Anna se! - Lopeta!
Kirja!
Napatkaa ne! Tule! - Vauhtia!
Perään!
Ottakaa kiinni. Repikää!
Ei kirjaa. Se pitää säästää!
Jared, auta!
Rauhoitu. - Pidä ne loitolla.
Talon suojakehän sisällä -
ollaan turvassa. - Siinähän te olette.
Vastaan teistä, joten kerrotte minne menette.
Mallory, heti tänne!
Älä karju minulle. - Juokse äkkiä ovelle.
Enkä juokse. Äläkä kivitä.
Olet peikkojen ympäröimä. Pian kehän sisälle.
Oletko sinäkin hurahtanut?
Peikkoja ei ole olemassakaan.
Mitä ihmettä?
Ne on lyhyitä. Iske polven alle. Kello 10!
Kello 12!
Takanasi, kello 6!
Kello 3!
Tänne! Olet turvassa.
Uskotko nyt?
Äiti!
Paha haava. Äiti!
Voi luoja. - Paha on.
Äiti!
Mitä ne olivat? - Sanoinhan, mörköpeikkoja.
Kaikki hyvin, Simon.
Eikä ole!
Totta. Tietenkään ei ole. Paljonko niitä on?
En tiedä. Paikka! Palaan pian.
Hän tapattaa meidät kaikki.
Palaan pian. Paina haavaasi. - Miten?
Mitä ne meistä oikein haluavat? - Kirjan.
Niitä tulee joka suunnasta. - Minä näen.
Ei voi olla totta.
Mistä sait sen kirjan?
Kirjassa oli siis varoitus "Älä lue" ja sinä luit sen?
En ajatellut saavani peikkojen vihoja.
Aivan, et koskaan ajattele! - Just joo.
Sinä vain teet.
Ole hiljaa että voi ajatella.
Sinun syysi.
Jos olet niin fiksu, sano mitä tehdään. - Annetaan tietysti kirja niille.
Ei!
Onko selvä? Koske siihen ja tulee tupen rapinat.
Rauhoitu! Tuo hunajaa.
Mitä? - Tottele.
Sopii yrittää!
Mene! - Sormet lähtee.
Pilaat kaiken. - Suojelen kirjaa.
Mallory! - Tullaan.
Saat hunajaa. - En kaipaa haisevaa hunajaasi...
Ei hätää. - Ei vai?
Hätää on niin, etten tiedä mistä aloittaa.
Miksi näen sen ilman kiveä? - Se antaa nähdä.
Mitä käy, jos peikot saavat kirjan?
Kuolema meidät vei, sano vaan hei-hei.
Mitä tuo tarkoittaa? - Että me kuollaan.
Hirviö ei saa tietää salaisuuksia.
Kirja ei saa päätyä Mulgaratille.
Se tahtoo tappaa meidät joka tapauksessa.
Poltetaan se sitten.
Armahda meitä, herra.
Anna kirja!
Odota!
Sinä voitit. Olet vahva, fiksu poika.
Anna kirja, niin jätämme sinut rauhaan.
En usko sinua!
Ei!
Tuosta sinä saat maksaa!
Kirja!
Kirja... kirja...
Se on kylmä. - Ette voi pysyä kehässä ikuisesti.
Odotamme teitä.
Kirja on lumottu. - Ettei olis tuhottu.
Hienoa!
Ne eivät lähde. - Tiedän.
Ikinä! - Kuulin.
Miksi hän tahtoo kirjan? - En tiedä.
Ota selvää.
Mulgarat ei pääse kehän läpi ilman sitä, joten täällä ollaan turvassa.
Kuinka kauan?
Jos pysytään täällä, seotaan kuin Lucinda.
Hetkinen...
Hän voi auttaa. - Lucindako? Älä nyt.
Emme edes tiedä, missä hän on. - Taidan tietää.
Woodhavenin parantolassa.
Ette silti voi astua kehän ulkopuolelle.
Yks'tikin tiedossa on salakäytävä.
Mut' on kirjan silti taloon jäätävä.
Turvassa on. - Hyvä. Menkää kiiruhtain.
Homma selvä.
Tunnelijärjestelmä ulottuu kaupunkiin asti.
Pari kilsaa, sitten ylös ekoista tikkaista. Parantola on täällä.
Kiitti.
Oletko valmis?
Nyt olen.
Sitten mentiin.
Et voi lähteä. Jalkasi hidastaa meitä.
Löysin tämän. Se auttaa näkemään.
Mene!
Oletteko siellä? - Näyttäytykää!
Olen täällä kuistilla. Tulkaa tänne.
Olen täällä!
Onko nälkä?
Avaa se pian!
Ne tulevat, ovi auki!
Äkkiä! Sisälle.
Vauhtia!
Hetki.
Tännepäin.
Vauhtia.
Kaivakaa!
Vauhtia!
"Peikkopuolustus?"
"Tomaattikastike polttaa nahan kuin happo."
"Etikkahuurut tukehduttavat."
"Suola sokaisee."
Onko kirjassa vielä muita keinoja?
Älä koske kirjaan. - Avaa sinä se sitten.
Missä se on? Minne hän pani sen?
Voi ei, Jared.
Mitä teitte sille? - En minä.
Huijareita kaikki! Missä kirja on?
Otitko kirjan? - Pitää näyttää Lucindalle.
Missä päin kaupunki on? - Oikealle.
Kutsukaa myyräpeikko.
Nyt vasempaan!
Myyräpeikko. Pakoon!
Tännepäin!
Vauhtia!
Jared, tule!
Törmäsinkö johonkin? - Kyllä, kiitos!
Paina sitten F1, tabulaattori kahdesti.
Shift + Return antaa loppusumman.
Tuleehan asiaa paljon, mutta kerrataan.
Ole hyvä.
Surmaako tomaattikastike tosiaan mörköpeikot?
Tule nyt.
PARANTOLA
Onpa teillä kiire. - Katsomaan tätiä.
Hienot kukat ja miekka. - Miekkailen.
Lucinda, sinulle on vieraita.
Lisää suolaa.
Ei mitään hätää.
Lucinda-täti?
Olen Mallory Grace ja veljeni on Jared. Äitimme on Helen.
Olisi kysyttävää. Muutimme taloosi. - Mitä?
Ei, ei, ei...
Ei ole turvallista.
Miksi muutitte sinne? - Äiti peri sen kuulemma sinulta.
Lähtekää pois sieltä. - Emme voi. Ei ole muutakaan paikkaa.
Se on vaarallinen. Ette ymmärrä. - Kylläpäs.
Tiedämme kaiken. Olemme nähneet.
Ei hätää. He ovat nähneet.
Ei, ei sinulle.
Jos syöt sen, et kaipaa enää ihmisruokaa.
Mistä tiesit? - Löysin tämän.
Isäsi haltijakirja.
Sisälle, äkkiä.
Äkkiä!
Tiedätkö, mitä teit, kun toit sen kehän ulkopuolelle?
Mitä käy jos se joutuu vääriin käsiin?
Emme tiedä. Siksi toin sen sinulle. - Ette siis ole lukeneet sitä.
Hän luki.
Sitten tiedät enemmän kuin pitäisi.
Olette vaarassa.
Etkö lukenut varoitusta?
Emme tiedä, mitä tehdä.
Etkö osaisi auttaa meitä?
Kirja on tuonut perheelleni pelkkää surua ja murhetta.
Se oli isäni elämäntyö, koko elämä.
Kun viimeksi näin hänet, hän oli innoissaan, -
lähes päästään sekaisin.
Muistan, kuinka hän juoksenteli mielipuolinen kiihko silmissään.
Sinä päivänä hän rakensi kehän.
Kirjaan, jolla Mulgarat voisi tuhota haltijat.
Eikä mikään estäisi sitä, eivät edes ihmiset, -
tulemasta maailman hurjimmaksi hirmuksi.
Isäni suojeli meitä kaikin keinoin. Paitsi...
Isäntä, kirja täytyy tuhota!
Ei. Sitä pitää suojella.
Pitää kehässä turvassa hirviöltä!
Tarvitsen vain lisää aikaa, Yks'tikki.
Minä en tiennyt kehästä.
Voi ei!
Lucy!
Pois sienten päältä!
Mitä? - Pysy kehän sisällä.
En kuule. - Lucy, ei!
Isä, auta! Joku kiskoo minua.
Jättäkää hänet rauhaan!
Lucy, tule! Pysy siellä!
Pysy kehän sisällä. - Mistä on kysymys?
Älä ylitä sieniä.
Mitä nuo ovat, isä? Kerro minulle!
Isä?
Keijut varjelivat koko haltijamaailmaa.
Isäni keräämät salaisuudet asettivat ne vaaraan.
Joten ne pelastivat isän möröiltä, mutta veivät hänet pois minulta.
Isä! - Lucy, minä palaan.
Joka päivä tuijotin pihatietä -
ja unelmoin hänen nousevan portaat -
ja sulkevan minut taas syliinsä.
Hän ei palannut koskaan.
Eräänä yönä unelmoin, että näin hänet metsässä.
Niinpä menin etsimään häntä.
Mutta jokin ei päästänyt minua sinne.
Kun yksi puhuu itsemurhasta ja toinen möröistä, silloin päätyy tänne.
Olennot luulivat minun lukeneen kirjan.
Mulgarat tahtoo ne salaisuudet, -
joten perheenne on suuressa vaarassa.
Vain yksi henkilö voi auttaa teitä.
Kuka? - Isäni.
Mutta eikö hän ole kuollut?
Ei ole.
Haltijat kertoivat, että hän elää -
ja keijut pitävät häntä vankinaan.
Teidän täytyy etsiä hänet -
ja viedä kirja hänen tuhottavakseen.
Se on ainut toivonne!
Anna tänne!
Kamalaa.
Äiti?
Hyödytön!
Arvoton!
Hetkinen, mikäs tää on?
Sinulla oli kirja hallussasi, -
mutta tuot vain sivuja näkkien ja hiisien asuinsijoista.
Sattuu!
"Suojakehän loitsu?"
Suo anteeksi, mestari.
Kun kuu nousee, kirja on minun.
Valmistakaamme keitos.
Ei hyvältä näytä.
Pitää etsiä ihmispoika. Varoittaa.
Tai sitten piileksiä. Hyvä suunnitelma!
Löysit siis kirjan, -
joka opettaa näkemään keijuja ja mörköjä -
ja siitä siis on kyse.
Sanoin, ettet uskoisi.
Mitä sinä sanot, Mal? - Se on totta.
Eikä ole.
Luuletteko tosiaan minua niin tyhmäksi, etten tajua, mistä on kyse?
Inhoatte taloa ja tahdotte palata vanhaan elämään.
Väännän tämän nyt rautalangasta:
Ei käy.
Meillä ei ole varaa asua New Yorkissa, koska...
Tämän takia isä jätti sinut.
Kuinka?
Kun kuulet jotain epämieluisaa, -
suljet korvat ja alat huutaa.
Teit niin isälle koko ajan.
Lopeta. - Minä näin.
Näit, mitä halusit.
Et kuunnellut häntä!
Ulos.
Mitä? - Mene ulos.
Mielelläni.
Vihaan sinua enkä halua asua kanssasi.
Eikö kannattaisi... kertoa hänelle?
Mene sisälle. Puhutaan, kun palaan.
Nyt ollaan varauduttu tosi hyvin!
Mitä sinä teit kirjalle?
Minä puhun hänelle. - Tahroja!
Huijasit, ettet aio ottaa kirjaa. - Anteeksi.
Jared, tule katsomaan.
Ei mörköpeikkoja.
Olisivatko luovuttaneet? - Väärä luulo!
Ne ovat niin typeriä, etteivät edes osaisi lopettaa.
Nytkin ne punovat herkeämättä juoniaan.
Siksi palasin luoksenne.
On korkea aika...
Lintu! Lintu!
Tule tänne. Ei sinne!
Mikä tuo on? - Hoksnokka.
Hetkinen.
Asuvatko linnut pikku taloissa? - Kyllä.
Nerokasta! Voi työntää kielen suoraan sisään.
Hoksnokka! Mitä mörköpeikot juonittelevat?
Heillä on sen typerän kirjan sivuja.
Ette ymmärrä. Puhuin Spiderwickille. Kerroin hörköpeikkosalaisuudet.
Mutta Mulgarat vei yhden sivun, jolla tuhosi koko perheeni.
Jos hän saa koko kirjan, -
hän tekee saman kaikille, myös sinulle!
Nyt hän kuulemma tulee "kun kuu nousee".
Me olemme valmiina. Viritämme ansan.
Sinulla on veitsesi ja minä piileksin lintutalojen luona.
Kuka tuo on? - Lisää isoja ihmisiä! Vahvistusjoukkoja.
Liittykää taisteluun.
Kosto tai kuolema!
Toivon mukaan kosto.
Tässä suunnitelma.
Ei, hetkinen! Yhdistäkäämme voimamme!
Isä. Olen jättänyt jo neljä viestiä.
Mikset soita?
Missä olet?
Tule tänne. Tapahtuu kaikkea...
Kaikkea outoa.
Tosi pahoja juttuja.
Lupasit hakea minut. Missä olet?
Hän ei taida olla tulossa.
Hänellä on toinen nainen.
He asuvat yhdessä.
Hän ei palaa äidin luokse.
Ei palaa.
Äiti halusi, että isä kertoo sen itse.
Sitä äiti on odottanut.
Ei hätää, Tibbsy.
Luoja, ne tulevat.
Jared, mitä nyt tehdään?
Lucindan mukaan kirja pitää viedä Arthur Spiderwickin tuhottavaksi.
Mitä?
Emme tiedä elääkö hän edes, saati missä hän on.
Mitä etsit? - Hänellä oli lemmikki.
Lemmikki? Pelastaako Musti meidät?
Ei koira. Vaan aarnikotka.
"Kun kutsun sitä puukeijun kielellä, se saapuu avukseni."
Hänen lemmikkinsä löytää hänet.
Kutsutaan aarnikotka keijukielellä -
ja etsitään 125-vuotiasta ukkoa, joka ehkä elää, ehkä ei?
Sekö on suunnitelma?
Osaatko muka kutsua aarnikotkan?
AARNIKOTKAN KUTSUMINEN
Tietysti.
Siinäkö se?
Toimiko se?
Ei kai.
Kuulostaa isolta.
Tipu, tipu, tipu...
Jared... - Simon, varo.
Etsikää Spiderwick, viekää kirja.
Siinä kyyti, menkää nyt!
Tuolla pedollako?
Ei se ole peto. Vaan...
...romuluinen lintu.
Emme me voi...
Ei hätää, rauhoitu.
Siisti lemmikki!
Mitä jahkailette? Kyytiin!
Taivas, se on hän.
Arthur Spiderwick.
Hän on elossa.
Miten päästään kotiin? - Arthur Spiderwick?
Ette arvaa, mitä olemme joutuneet kokemaan.
Tunnenko teidät? - Ette oikeastaan.
Tyttärenne Lucinda, meidän isotätimme, lähetti meidät.
Lucy on vasta 6,5-vuotias.
Ei, vaan 86,5.
Höpsis, näin hänet vasta tänä aamuna.
Vai oliko se eilen?
Ei vaan 80 vuotta sitten.
Uskokaa, olette isoisosetäni.
Auttakaa minua.
Kaverit?
Mikä heillä on?
Ilmeisesti keijujen laulu on hämärtänyt ajantajuni.
Lucy on siis jo vanha muori?
Eli vaimoni täytyy olla...
Hyvä luoja, mitä olen tehnyt?
Pahoittelen. Mutta teidän täytyy auttaa. Löysin kirjanne.
Luonto-oppaan? Ei täällä, ei nyt.
Älä kuuntele niitä.
Tule perässä.
Tänne. Äkkiä, kun niillä on muuta puuhaa.
Anna kirja.
Luonto-opas...
Luonto-opas.
Et olisi saanut lukea tai viedä tätä pois.
Tiedän. Toin sen tuhottavaksenne.
Tuhottavaksi?
Oletko mielipuolinen?
Olen selvittänyt niiden salaisuudet.
Tämä kirja on koko elämäni.
Olette 125-vuotias. Elämänne on ohi.
Kirjan vuoksi tyttärenne eli ilman isää.
En kuvitellut, että tiedoillani voisi olla tällaisia seurauksia.
Toivon myös, etten tietäisi juttuja, mutta ei sille enää mahda mitään.
Mutta sen tiedän, että kirja pitää tuhota.
Mitä ihmettä?
Mikä on vikana? - Missä kirjani on?
KEITTIÖTAIKAA
Yks'tikki on vaihtanut sivut!
Oikea kirja on turvassa kehän sisällä.
Ei, Mulgarat sai sivuja. - Mitä?
Se murtaa kehän... - Kun kuu nousee.
Äiti palaa kotiin. Minun pitää mennä.
Nuo eivät päästä teitä pois.
Ne pitävät myös teidät täällä. Me tiedämme liikaa.
Mitä tehdään? Teidän täytyy auttaa.
Jos olen niin vanha, en voi lähteä täältä.
Sanoin äidille, että vihaan häntä.
Kuulehan.
Poika, jolla oli sisua etsiä minut, ei kaipaa apuani.
Mulgarat tahtoo tiedon tuoman voiman.
Sinulla on se tieto.
Sinä olet nyt se kirja.
Lähtekää täältä heti.
Niinpä!
Uskon voivani viedä niiden huomion.
Juokse merkistäni veljesi ja sisaresi luo.
Teillä on vain hetki aikaa paeta. Odota merkkiäni.
Mutta...
Täällä! Minulla on haltijakirja.
Tahdotteko? Täällä!
Tulkaa hakemaan. Säilyttäkää se täällä.
Nyt!
Hyvä, Byron!
Vie heidät turvallisesti kotiin.
Herätys!
Pahus! Ne levittävät jo ainetta.
Äiti on tuolla.
Käänny ympäri, äiti. - Pysäytä auto.
Mitä?
Siirry. - Mitä sinä teet?
Mallory, rattiin! Aja auto kehän sisälle.
Hanaa! - Et muuten aja.
Seis! Hidasta!
Luojan kiitos.
Kertokaa, mistä on kyse.
Mitä nyt tehdään? - Suojellaan taloa.
Simon, salvian taimet... - Tiedetään.
Ripusta ne ikkunoihin. Mal, kerää suolat.
Kaikkiko? - Kaikki.
Yks'tikki!
Jared! - Yks'tikki!
Kehä murtuu pian. Tule esiin.
Mistä on kyse?
Sinun täytyy uskoa. - En. Sanakin vielä möröistä ja...
Mörköpeikot eivät löydä kirjaa. Kätkin sen. Toivottavasti eivät löydä...
Miksi tuo huutaa? Minun pitäisi.
Kehä murtuu!
Äiti, ei! Hän ei ole paha.
Vaan nuo.
Sisälle!
Taloa pitää suojella. Ymmärrätkö?
Äkkiä, jokaiseen aukkoon.
Olohuone on valmis.
Simon, musiikkihuone. - Selvä!
Teräs leikkaa ja polttaa.
Onneksi ollaan New Yorkista.
Hetkinen, se murtuu pian.
Kehä on murrettu.
Kehä on murrettu! Hyökkäykseen!
Ikkunat ja ovet on suojattu.
Alakautta!
Murtautukaa läpi!
Loput ylös!
Vauhtia, rupikonnat. Etsikää kirja!
Minne ne menivät?
Tepsikö suojaus?
Häivytään täältä.
Peräänny, Jared.
Liikettä!
Anna se tänne!
Simon, telkeä takaovi. - Selvä.
Mal, auta.
Se ei pidä kauan.
Auttakaa minua.
Sisään! Minne ne katosivat? Etsitään heidät.
Vasemmalle. Oikealle. Levittäydytään.
Oletko kunnossa?
Se onnistui.
Onko kirja turvassa?
On. Hyvää työtä, Yks'tikki.
Luojan kiitos.
Mitä tuo on?
Tulkaa.
Isä?
Mitä on tapahtunut?
Richard?
Mitä teet täällä? - Mitä ihmettä?
Mistä aloitetaan?
Tästä varmaan.
Mikä se on? Näytähän.
Ei!
Kerro ensin, mitä sinun piti minulle sanoa.
Mitä?
Viimeksi puhelimessa sanoit, että sinulla on jotain asiaa.
Mitä siis?
Katso minua silmiin ja sano se.
Haluan kuulla sen.
Minä...
Halusin vain sanoa, että rakastan sinua.
Näytä sitä.
Jared...
Väärä vastaus.
Kauemmas!
Mitä sinä teit? - Ei se ole isä.
Voi luoja...
Anna nyt se kirja!
Pakoon!
Kirja tänne. Anna kirja minulle.
Häivy!
Yks'tikki!
Anna se kirja!
Anna nyt se kirja!
Vai tahdot kirjan?
Mene hakemaan!
Oletko kunnossa? - Sinä onnistuit.
Onko kaikki hyvin?
Kuolema hirviölle!
Me tehtiin se. Lähetit sen ja minä söin. Joukkuepeliä!
Maistuupa kosto makealta.
Maistan sen yhä. Hyvää!
Tiesin, että pystyn siihen. Vaikka ne epäilivätkin.
Haltijakirja. - Me autamme.
Anteeksi, etten uskonut sinua.
Minä pyydän anteeksi. En tarkoittanut, mitä sanoin.
Ei se ollut sinun syysi.
Vaan minun.
Yritin suojella sinua, mutta olisi pitänyt kertoa totuus.
Isäsi rakastaa sinua. Jos tahdot asua...
En halua asua isän luona.
Sopiiko, että jään tänne... sinun luoksesi?
Että sopiiko?
Kuka muu meitä suojelisi?
Vien tämän vanhaan huoneeseesi.
Vanha ystäväni Yks'tikki.
Pikku suojelusenkelini.
Kirja turvassa, Lucy.
Jos isäni olisi täällä, hän sanoisi: Hyvää työtä.
Lucinda-täti?
Tulehan katsomaan.
Näenkö unta?
Et, lapsikulta. Et näe.
Lapsi?
Tiedätkö, kuinka vanha olen?
Tiedän.
Olen pahoillani.
Lumouduin kaikista taikaolennoista niin, -
etten nähnyt sitä ikiomaani.
Nyt näen, -
enkä voi ikinä antaa itselleni anteeksi.
Palasit, kuten lupasit, -
joten minä annan anteeksi.
Kun kirja pelastui, keijut antoivat minun tulla tapaamaan sinua.
Mutta en voi jäädä.
Jos jään, palaan todellisen ikäni tasolle ja muutun tomuksi.
Ota minut sitten tällä kertaa mukaasi.
Isi.
Voi Lucy...
Tule mukaani. - Hyvä on.
Mennään sisälle.
Lennä vielä kun voit.
Nielaisin kokonaisen hirviön. Sinä voit olla seuraava.